TEXTY Z TRADICE
V této rubrice najdete texty především z karmelitánské tradice – minulé i současné. Mají Vám posloužit jako inspirace pro život modlitby, příp. k orientaci v těžkostech, na které každý z nás při úsilí o hlubší křesťanský duchovní život naráží. Seskupené texty významnějších autorů, příp. tematických celků si můžete otevřít v podkategoriích nazvaných jejich jmény v dolní části stránky.
Modlitba v labyrintu
Filothea
Prosba o Ducha
Překápni do mé prázdnoty Můj dvůr spí |
![]() |
Maria, Královno a Matko Karmelu, přicházím dnes, abych se ti zasvětil, protože celý můj život je jen nepatrný projev vděčnosti za mnohé milosti a požehnání, kterých se mi dostalo od Boha tvýma rukama. |
Živé Boží slovo: Zjevení Janovo 1,7b
„Uzří ho každé oko.“
Každé oko ho uvidí, když přijde tímto způsobem, viditelný pro všechny. Nikdo se nebude moci odvrátit. Oko, které by se pokoušelo hledět jinam, se stejně všude setká s Pánem. V tom se odlišuje příchod v evangeliu, vykoupení na kříži, příchod ve Zjevení Janově a příchod k poslednímu soudu.
Živé Boží slovo: Mk 10,38a
Nevíte, oč žádáte.
Živé Boží slovo: Jan 6,12 (ČLP)
Když se (lidé) najedli, řekl (Ježíš) svým učedníkům: „Seberte zbylé kousky, aby nepřišlo nic nazmar!“
Živé Boží slovo: Mk 4,38 (ČLP)
„Mistře, je ti to jedno, že hyneme?“
Živé Boží slovo: Jan 12,27 (ČLP)
„Nyní je moje duše rozechvěna. Co mám říci? Otče, vysvoboď mě od té hodiny? Ale právě kvůli té hodině jsem přišel.“
Živé Boží slovo: Zjevení Janovo 1,18c (Český liturgický překlad)
„... a mám klíče od smrti a podsvětí.“
Klíče od smrti si Ježíš přisvojil tím, že zemřel. Zatímco své božství zcela svěřil Otci, bylo mu umožněno, aby ve svém lidství plně vytrpěl smrt, tak dokonale, že od nynějška už neexistuje žádná lidská smrt, která by v Ježíšově smrti na kříži nebyla nějakým způsobem předznamenána. Na smrt jednotlivého člověka už nelze hledět, aniž bychom za ní viděli smrt Pána.
Živé Boží slovo: Zjevení Janovo 1,16b
„Z jeho úst vycházel ostrý dvousečný meč.“
Živé Boží slovo: Zj 1,5b
„Jemu, jenž nás miluje a svou krví nás zprostil hříchů...“
Jeden nás miluje takové, jací jsme. Každého z nás miluje od věčnosti. Miluje nás tím způsobem, že nás uvádí do své čistoty, do čistoty, kterou sdílí se svým Otcem. Pravá láska je čistotou. Čistota jako božská, křesťanská a v posledku lidská vlastnost je v Pánu vždy svědectvím a úkonem jeho lásky, něčím, co vždy rozšiřuje k větší plnosti lásky.